‫• זיהוי: סיוט משפחתי (Slumber) - ‏2017 • ‫• מקור הכתוביות: אחר • ‫• תזמון: BluRay ‏01:24:12 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫מעניין אם היא תבוא הלילה, ‫מעניין באילו משחקים נשחק.
‫מעניין אם היא תחזור שוב. ‫מעניין אם היא תבוא שוב.
‫מעניין אם היא תחזור שוב.
‫מעניין אם היא תבוא שוב. ‫מעניין אם היא תחזור שוב.
‫מעניין אם היא תבוא שוב.
‫מעניין באילו משחקים נשחק.
‫מעניין אם היא תבוא הלילה. ‫מעניין באילו משחקים נשחק.
‫מעניין אם היא תבוא שוב הלילה. ‫מעניין באילו משחקים נשחק.
‫טוב, זה נשמע כיף.
‫שמה אליס. היא בת שש.
‫כל העומד מאחוריי ומצדדיי ‫הוא העומד!
‫ליאם?
‫איפה את?
‫ליאם, אתה שוב הולך ‫מתוך שינה.
‫הנה את, ליד אחותי.
‫זה לא מצחיק. ‫אני אספר לאמא.
‫ליאם, אתה מפחיד אותי!
‫תתרחקי ממני!
‫ליאם, תפסיק!
‫אליס, תעזרי לי! אליס!
‫"המילה באנגלית שפירושה 'סיוט'
‫"נובעת מהמילה באנגלית עתיקה ‫'מייר',
‫"שד המייסר אנשים ‫בחלומות ביעותים.
‫"מיליונים טוענים שנתקלו בשד ‫כשהיו לכודים ב'שיתוק שינה',
‫"מצב שהוא בין ערות ‫לשינה.
‫"הדברים שאתם עומדים לראות ‫הם בהשראת עדויות אמיתיות".
‫אז אולי תספר לי קצת ‫על הסיוט שלך?
‫ראיתי אותו בפעם הראשונה כילד, ‫הוא עמד בצללים בקצה המיטה שלי.
‫"סיוט משפחתי"
‫קשה לתאר את המראה שלו.
‫דמות באפלה.
‫בלי פנים.
‫אני מתעוררת. ‫אני לא יכולה לזוז.
‫כאילו אני משותקת.
‫החדר נהיה חשוך יותר ויותר.
‫אז אני יודע שזה מגיע.
‫זה קורה לי בכל לילה. ‫אני לא רוצה לישון יותר.
‫יש לחץ על החזה שלי, ‫כוח אדיר,
‫כאילו משהו מרתק אותך.
‫אני מבועת מפחד.
‫ידעתי שזה שם, ‫הרגשתי את זה בחושך, פשוט...
‫צופה בי.
‫אני מרגיש שאני לכוד, ‫לא מסוגל להזיז שום איבר,
‫רק להזיז את העיניים ‫הלוך וחזור.
‫ואז ראיתי דמות שמתקרבת אליי,
‫ולא הבנתי מה היא ‫כי היא הייתה שחורה.
‫תופתעי לגלות ‫כמה אנשים מושפעים מזה.
‫נראה לי שיש אנשים ‫שלא אוהבים לדבר על זה בכלל.
‫כל הגוף שלך אומר לך ‫שזה משהו מרושע.
‫זה נראה כמו אישה זקנה, ‫אישה זקנה וקודרת
‫עם עיניים קרות וכהות.
‫זה לא כמו סיוט, ‫זה משהו אחר.
‫היה לזה כזה כוח. ‫הרגשתי חסרת אונים לחלוטין.
‫את לא יודעת איך זה. ‫זה כמו קללה.
‫את רוצה לברוח, את רוצה לצרוח, ‫אבל זה לא נותן לך.
‫זה היה גבוה בהרבה ‫מ-1.80 מטר.
‫נראה לי שזה היה ‫בגובה 2.10 מטר.
‫נראה כמו חושך זז.
‫זו תחושת האימה ‫הכי גרועה שחוויתי.
‫איש הצללים הוא אלים.
‫המכשפה משתלטת עליי ‫ואני חושבת שאני עומדת למות.
‫את יודעת שזה יחזור,
‫וזה תמיד חוזר לתקוף אותך.
‫אליס!
‫היו לך חלומות מתוקים, אמא?
‫לא מתוקים כמוך. בוקר טוב.
‫בוקר טוב.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫תמיד, תמיד, תמיד.
‫חלום, חלום, חלום. ‫חלום, חלום, חלום...
‫הנרי כבר אכל ארוחת בוקר?
‫הוא אכל שישה בוטנים.
‫שישה? ‫-שישה.
‫מוכנה למבחן? ‫-כן.
‫סלחי לי. ‫-כן!
‫מי זה?
‫זאת את. את עפה.
‫סופר-אמא.
‫זה יפה מאוד. לאן אני עפה?
‫לא יודעת. לשום מקום, כנראה.
‫את אוהבת את זה?
‫אני מתה על זה.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫אלוהים... בכל פעם.
‫מפסידנית! את לא יכולה לנשק ‫את האמנית. -כן, אני יכולה!
‫טוב, אמנית, צריך לזוז.
‫וכל הזמן ניסיתי לנשום ‫ולא יכולתי לנשום,
‫ואמרתי לעצמי: ‫"מישל, תתעוררי. תתעוררי.
‫"תנשמי. קומי מהמיטה. זוזי.
‫"תעשי משהו, את בסדר".
‫אבל לא יכולתי.
‫אז בעקבות זאת, המוח שלה ‫לא מאפשר לה להיכנס לתע"מ,
‫לשינה עמוקה.
‫זה מה שגורם להתקפי ‫הפאראסומניה, לדיבור מתוך שינה,
‫לביעותי לילה מפחידים.
‫לראות דברים ‫שלא באמת קיימים. כן.
‫זו בעיה הרבה יותר נפוצה ‫מכפי שאתם אולי חושבים.
‫אפילו הבת שלי ‫עוברת את זה לפעמים.
‫ובזכות מה שאנחנו יודעים עכשיו, ‫קל לטפל בזה.
‫ציור החלום היומי. מי זה?
‫זו אמורה להיות אני עפה.
‫יותר צפה.
‫לו הייתי מצייר את החלומות שלי, ‫היו עוצרים אותי.
‫כי אתה סוציופת, מלקולם. ‫-ששש... הם ישמעו.
‫מה איתך?
‫מה איתי?
‫אילו דברים מפחידים ‫אורבים בחלומות שלך?
‫ד"ר ארנולדס, ‫משפחת מורגן הגיעה.
‫חשבתי שהם יבואו רק ב-15:00.
‫אמרתי להם שהם הקדימו, ‫אבל הם נראו קצת לחוצים.
‫טוב.
‫אולי תספרו לי קצת ‫על מה שקורה?
‫לפני כחודשיים...
‫התינוק שלנו...
‫הוא נפטר. בשנתו.
‫עזוב את זה!
‫מספיק!
‫צ'רלי, בבקשה.
‫אני ממש מצטערת.
‫בערך באותה תקופה התחלנו ‫למצוא את דניאל...
‫הולך ומדבר מתוך שינה,
‫לפעמים אפילו צורח.
‫היו לו התקפים כאלה בעבר.
‫אבל אז התחלנו למצוא אותו ישן, ‫אנחנו חושבים,
‫אבל בעיניים פקוחות, ‫החזה שלו עלה וירד,
‫הוא ניסה לדבר, ‫אבל כל הגוף שלו משותק.
‫דניאל, אתה חווה שיתוק שינה,
‫זה כשאתה חושב שאתה ער, ‫אבל המוח שלך עדיין חולם.
‫אתה יכול לפקוח את העיניים ‫ולהסתכל מסביבך בחדר,
‫אבל הגוף שלך לא יכול לזוז ‫כי אתה עדיין ישן.
‫אתה מרגיש לכוד.
‫השכל שלך אומר לך ‫שיש משהו אחר בחדר.
‫משהו רע. ‫משהו שלוחץ לך על החזה.
‫אבל הכול בראש, מותק. ‫הכול בדמיון שלנו.
‫אני יודעת שזה מפחיד לפעמים, ‫אבל אין רוחות ושדים.
‫רואה, מותק? ‫מה אמרתי לך?
‫אולי שניכם תבואו ‫לקחת סוכרייה?
‫מה אומרים?
‫קחי, מתוקה. ‫-תודה. -תודה.
‫על לא דבר.
‫אבדן של אדם אהוב, ‫כפי ששניכם יודעים,
‫עלול לגבות מחיר פסיכולוגי ‫כבד מאוד,
‫בעיקר מילדים,
‫אז לא אופתע אם הטרגדיה הזאת ‫פעלה כטריגר
‫להתנהגות הלילית של דניאל.
‫אבל נעשה כמה בדיקות, ‫כל עוד הוא פה,
‫ולא הייתי דואגת.
‫לא נתקלתי בשום אדם ‫שהבעיות שלו לא נפתרו.
‫אבל זה לא רק הוא.
‫לכולנו התחילו חלומות נוראיים,
‫אנחנו הולכים ומדברים מתוך שינה. ‫-אני מצטערת, אני מבולבלת.
‫מי מכם נשאר איתנו ‫מחר בלילה?
‫כולנו.
‫טוב.
‫תודה, יקירתי.
‫על לא דבר.
‫לילה טוב. ‫-לילה טוב, מר פוטרמן.
‫וכשתמי פתחה את הסינר, הפנינים ‫ואבני החן התפזרו בכל החדר
‫ועמי הוציא ‫חופן אחרי חופן מהכיס.
‫הכול בא על מקומו בשלום, ‫והם חיו באושר ועושר.
‫כשהמכשפה מתה, ‫היא הגיעה לגן עדן?
‫לא כולם מגיעים לגן עדן.
‫רק האנשים הטובים ‫כמו אחיך התינוק.
‫זמן להיכנס למיטה, דניאל.
‫אני לא רוצה לישון.
‫אז אולי תעבור על לוח הכפל, ‫כמו שהרופאה הנחמדה אמרה,
‫כדי שלא תחשוב ‫על הדברים הרעים?
‫אני לא רוצה שזה יבוא שוב.
‫מתוק, זה רק סיוט,
‫אבל זה בית טוב וחזק ‫ויש בו ילדים טובים, חזקים ואמיצים.
‫בוא נראה אותך.
‫שרירן קטן.
‫אלפי יכול לישון איתנו הלילה? ‫-בטח.
‫אוהבת את שניכם. ‫ליל מנוחה.
‫ד"ר ארנולדס!
‫לעזאזל, קאם! ‫-מצטער.
‫אלוהים. אני חייבת לקחת ‫את הקפה הזה למלקולם בהשגחה.
‫הוא בטח עובר כבר ‫התמוטטות קפאין.
‫היי, מה אתם עושים ‫במערה הקטנה ההיא, בכל מקרה?
‫בחדר ההשגחה?
‫אנחנו משגיחים.
‫זה גאוני.
‫שתיים כפול שלוש זה שש.
‫שלוש כפול שלוש, תשע.
‫ארבע כפול שלוש, ‫שתים עשרה.
‫חמש כפול שלוש, ‫חמש עשרה.
‫שש כפול שלוש, ‫שמונה עשרה.
‫אולי יהיה פחות מסוכן ‫אם אשאר על הספה הלילה?
‫ליתר ביטחון.
‫לא.
‫אני רוצה שתהיה פה.
‫קרוב אליי.
‫יהיה בסדר.
‫נמצא פתרון.
‫מה?
‫אליס? את בסדר?
‫כן.
‫כן, רק עצמתי קצת את העיניים ‫ו... נרדמתי.
‫אולי תלכי הביתה? ‫אני אסתדר.
‫תודה, מלקולם.
‫היי. ‫-היי.
‫אל תיתנו לה לתפוס אותי...
‫אני לא רוצה...
‫אבא צריך שייק.
‫אבא צריך...
‫אבא צריך שייק.
‫אבא צריך שייק?
‫אבא צריך שייק.
‫זה אתה. כן, נכון.
‫אני לא רוצה שזה יתפוס אותי. ‫אני לא רוצה שזה יתפוס אותי.
‫אני לא רוצה שזה יבוא שוב.
‫נכון.
‫מי ילד של אבא?
‫אתה.
‫הוא ממש אוהב אותי.
‫אני לא רוצה שזה יבוא שוב.
‫אני לא רוצה ‫שזה יבוא לתפוס אותי.
‫היי, בו בו... היי, בו בו בו...
‫אני שונאת אותך.
‫אני שונאת אותך!
‫הצילו.
‫אני שונאת אותך!
‫למה?
‫אני לא רוצה שזה יתפוס אותי.
‫מה קרה לשיניים שלי?
‫אני שונאת אותך!
‫-אמילי, תתעוררי. תתעוררי.
‫דניאל...
‫אבא!
‫הנה הציור שלך, אמא.
‫אז על מה חלמת הפעם?
‫ניב!
‫מצטערת.
‫זה בסדר, מותק. ‫זה קרה בטעות.
‫קחי את הילקוט שלך.
‫את... ‫-בסדר.
‫היי. היי, מה קורה?
‫אני פשוט עייפה.
‫היה אתמול ילד ‫שהזכיר לי את אחי.
‫היי, אולי תחזרי קצת למיטה?
‫בטח ישנת רק כמה שעות.
‫כל העומד מאחוריי ומצדדיי ‫הוא העומד!
‫ליאם?
‫הנה את, ליד אחותי.
‫לא, ליאם, אין שם אף אחד. ‫זאת רק אני.
‫ליאם?
‫אליס! תעזרי לי!
‫ליאם!
‫אליס! אליס!
‫שניכם תישנו פה עם ההורים שלכם, ‫אז תרגישו מוגנים, טוב?
‫מה זה?
‫זה מכשיר פוליסומנוגרם.
‫הוא עוזר לנו להבין ‫למה את לא ישנה כמו שצריך.
‫וזה מנטר את גלי המוח שלך, ‫את תנועות העיניים שלך,
‫את טונוס השרירים שלך ‫ואת הנשימה שלך.
‫וזה מודד את הדופק שלך.
‫את נראית כמו חייזרית.
‫זה טיפשי.
‫לא נכון.
‫לא חייזרית מפחידה, נכון?
‫מר מורגן.
‫זה עוזר לי לישון.
‫עבר עלינו עוד לילה נוראי אמש.
‫אין לך מושג ‫עד כמה אנחנו צריכים שזה יצליח.
‫תאמין לי, יש לי מושג.
‫בוא תיכנס חזרה.
‫יש מצלמת ראיית לילה ‫בפינת החדר.
‫נשים עין על כל מה ‫שתעשו כשתישנו.
‫אז זה ימנע ממני ‫להרוג את כל הדובים?
‫אפשר פשוט ‫לא לישון אף פעם?
‫בבקשה?
‫אני לא רוצה שזה יבוא שוב.
‫מה אתה לא רוצה שיבוא שוב?
‫דניאל, כבר דיברנו על זה. ‫אנחנו היחידים בחדר, טוב?
‫אלה רק חלומות.
‫אנחנו צריכים לישון כמו שצריך. ‫ככה נתקן את זה, מתוק.
‫תעזרי לי, ד"ר אליס?
‫בטח. זה התפקיד שלי.
‫הכול יהיה בסדר. ‫נתראה בבוקר.
‫בדקת מה שלום מר פוטרמן?
‫כן. הוא ישן.
‫הם בהחלט נסערים.
‫האב בדיוק פוטר. ‫נראה שהוא שותה.
‫ופרקי האצבעות שלו...
‫הוא אומר שהוא נותן אגרופים ‫לקירות בזמן שהוא הולך מתוך שינה,
‫שזה מספיק כדי לעשות ‫לכל אחד סיוטים.
‫זוכרת את המקרה של מיטשל?
‫עבר מאז לפחות עשור.
‫לא נראה לי. ‫מה היה השם הפרטי שלו?
‫דן מיטשל. ‫הוא היה חקלאי במחוז וינטקה.
‫לא. ‫-בחור פופולרי לדברי כולם.
‫הלך לכנסייה בכל יום ראשון, ‫לא אמרו עליו אף מילה רעה.
‫בכל אופן, הבחור גידל תרנגולות ‫והיו לו כמה עשרות לולים.
‫המשפחה והחברים שלו ידעו ‫שהוא הולך מתוך שינה
‫ועובד מתוך שינה.
‫בכל לילה הוא היה יוצא ‫ועושה את עבודות החווה מתוך שינה.
‫ממלא מזון, מטאטא את הרצפה, ‫מנקה את הצואה.
‫בכל לילה כמו שעון.
‫זה נשמע די שימושי.
‫כן, אולי בהתחלה.
‫מתברר שלכל המשפחה ‫הייתה היסטוריה של פאראסומניה.
‫לילה אחד, ‫כשהוא טיפל בתרנגולות מתוך שינה,
‫הוא חשב שיש פולש ‫בבית שלו.
‫הוא נאבק בתוקף, ‫ניסה להגן על הבת שלו.
‫כשהעירו אותו, ‫היה מאוחר מדי.
‫הוא הכה את אשתו למוות ‫באת חפירה.
‫זה נורא. ‫-כן.
‫והוא באמת ישן ‫כשהוא עשה את זה?
‫הוא עבר את כל הבדיקות שלנו ‫במכונת אמת.
‫אפילו הבת שלו ‫גיבתה את הסיפור.
‫דניאל אמר שהוא לא רוצה ‫ש"זה" יבוא שוב.
‫למה נראה לך שהוא התכוון?
‫אויש, מר פוטרמן נעלם.
‫הוא בטח הלך לשירותים. ‫אלך לבדוק.
‫אולי תלכי להביא לנו ‫עוד קפה?
‫מר פוטרמן?
‫אמרתי להם! אמרתי לא! ‫לא! לא, לא, לא!
‫לא... אני...
‫לא עשיתי שום דבר.
‫אני לא...
‫לא עשיתי שום דבר.
‫כל העומד מאחוריי ומצדדיי ‫הוא העומד!
‫אליס, נחשי איפה מצאתי ‫את פוטרמן.
‫הוא הלך מתוך שינה במקלחת. ‫היית מאמינה?
‫דניאל?
‫מלקולם?
‫אוי, אלוהים!
‫דניאל. דניאל, פשוט תנשום. ‫אתה בסדר. לאט לאט.
‫אתה תהיה בסדר.
‫טוב, פשוט תנשום.
‫ילד טוב. לאט לאט. זהו.
‫אני לא אתן לך!
‫עזוב! ‫-אבא, לא! תפסיק!
‫אבא! תפסיק!
‫אליס, את בסדר?
‫לא נראה לי שהוא ידע ‫מה הוא עושה. -אליס...
‫נראה לי שהוא הלך מתוך שינה. ‫-אליס...
‫תארי לעצמך שהוא היה חונק ‫את אחד הילדים שלו
‫או מרביץ לו באת חפירה.
‫ראית את החבורות ‫על החזה של דניאל.
‫האיש הזה אולי לא מתעלל במודע, ‫אבל הוא אלכוהוליסט,
‫הוא מסוכן ‫והוא לא צריך להיות איתם.
‫זה היה המעשה הנכון.
‫אליס, כדאי שתלכי הביתה.
‫תהיי עם המשפחה שלך.
‫תשכחי מזה בינתיים.
‫מה לעזאזל את עושה?
‫ניב!
‫את צריכה להישאר בבית ולנוח.
‫אני בסדר.
‫את לא בסדר! ‫-אני כן.
‫את לא... בסדר.
‫אמרת "הצילו" שוב ושוב ‫מתוך שינה אתמול בלילה.
‫זה היה רק חלום, ‫זה לא סיפור.
‫אליס, הותקפת. ‫זה חתיכת סיפור!
‫אליס, מה את עושה פה?
‫בוא תסתכל על זה.
‫מרתק. כולם בשנת תע"מ, אבל הם ‫כאילו מסונכרנים. כמו בובות.
‫כן, חוץ מדניאל.
‫נראה שכולם מתרחקים ממנו.
‫אף פעם לא ראיתי התקף ‫שיתוק שינה כל כך אינטנסיבי.
‫הוא נראה מבועת מפחד.
‫היי.
‫היי, חבר'ה. רק רציתי שתדעו ‫שאני כבר לא עובד יותר בביה"ח.
‫הגשתי את ההתפטרות שלי. ‫-מה?
‫ד"ר ארנולדס, ‫נוכל להחליף מילה בחוץ?
‫בטח.
‫קאם, אתה בסדר?
‫תתרחקי מהמשפחה הזאת. ‫אל תיפגשי איתם יותר.
‫קאם!
‫קאם, מה אתה...
‫- נוקניצה -
‫- רוח סיוטים -
‫- שיתוק שינה -
‫- מכשפת לילה -
‫מה זה?
‫כלום, מותק. דברים משעממים.
‫דברים של העבודה.
‫מצטערת שצעקתי עלייך הבוקר.
‫זה בסדר.
‫בוא תלבש פיג'מה, דני.
‫אבא שלך ‫עשה לך את זה, דניאל?
‫אז מי עשה את זה?
‫כבר אמרתי לך.
‫זה בא רק כשאני חולם.
‫מהצללים.
‫אני לא רוצה ‫שזה יתפוס אותי.
‫תתרחק ממני!
‫אוי, אלוהים.
‫אמילי.
‫תתעוררי. תתעוררי.
‫אמא, מה קורה פה?
‫תעצמי את העיניים, מתוקה. ‫תעצמי את העיניים.
‫מה קורה פה?!
‫אמא, אני לא רוצה להישאר פה. ‫-אל תזוזי, מותק.
‫דניאל!
‫מותק?
‫היי.
‫אני שוב חולמת ‫את הסיוט ההוא.
‫למה לא סיפרת לי?
‫כי משהו בזה ‫נותן תחושה שונה.
‫אני פשוט...
‫שמעתי את הילדה הקטנה ההיא ‫שרה את אותו שיר ערש
‫שליאם שר בלילה שבו הוא מת, ‫ואני פשוט...
‫אני מרגישה שאני יוצאת מדעתי. ‫-היי...
‫זה מתח, זה הכול. זה מתח.
‫חשבתי על מה שאמרת...
‫ואתה צודק.
‫אני צריכה להאט ‫את הקצב ולישון.
‫אז אלך לעבודה ואבקש חופש.
‫יופי.
‫הללויה.
‫ד"ר ארנולדס.
‫בבקשה. את יודעת ‫שהוא לא התכוון לתקוף אותך.
‫את לא מבינה, זה לא צ'רלי, ‫זה משהו אחר, משהו...
‫נראה לי שזה מנסה להפריד בינינו ‫כדי שזה יוכל...
‫יוכל מה?
‫נראה לי שזה מנסה להרוג ‫את הבן שלי.
‫גברת מורגן, אף אחד ‫לא מנסה להרוג את הבן שלך.
‫בעלך...
‫בעלי ניסה להגן עלינו, ‫ואת הכנסת אותו למעצר!
‫אתמול בלילה אמילי שחטה ‫את הכלב שלנו
‫במזמרה מתוך שינה, ‫בשם אלוהים!
‫ראיתי משהו מרים ‫את המיטה של הבן שלי באוויר.
‫אני צריכה את בעלי. ‫אני צריכה שבעלי יחזור!
‫אמרת שתעזרי לנו!
‫איך יכולת ‫לעשות לנו את זה?!
‫- מכשפת הלילה -
‫- משטרת יורקטאון -
‫הלילה ההוא במחלקה...
‫אני לא מסוגל להסביר את זה.
‫היה איתנו משהו בחדר.
‫הייתי חייב לעצור בעדו.
‫אני מצטער.
‫אנשים בכל העולם מתארים ‫את אותה נוכחות אפלה
‫בהתקפי שיתוק שינה.
‫אנחנו מגדירים את זה ‫כהזיות היפנגוגיות, אבל...
‫אני יודע שזה רצה את דניאל,
‫ואין מצב שזה היה חלום.
‫אני שונאת אותך!
‫אני שונאת אותך. ‫אני שונאת אותך.
‫אמילי?
‫אוי, לא. אוי, אלוהים. שרה...
‫סטייק.
‫שרה!
‫שרה, תתעוררי!
‫שרה, זה אני.
‫הצילו! תעזרו לי, בבקשה! ‫-דניאל!
‫דניאל!
‫דניאל! דניאל!
‫תעזור לי!
‫דניאל! דניאל!
‫תעירי אותו! תעירי אותו!
‫תעירי אותו! ‫-דניאל!
‫חלום, חלום, חלום. ‫חלום, חלום, חלום.
‫אליס?
‫מותק?
‫אליס?
‫אני מצטערת.
‫מה שלום דניאל?
‫הוא בסדר. בינתיים.
‫תקשיבי, אנחנו לא יכולים ‫ללכת לבית החולים.
‫מה אנחנו יכולים לעשות?
‫אני לא יודעת.
‫הוא חייב להיות פה.
‫קאם?
‫קאם, זאת אליס.
‫זאת ד"ר ארנולדס ‫מבית החולים.
‫קאם?
‫אליס? אליס, איך את...
‫מצטער, אני לא יכול לעזור לך. ‫בבקשה, אתה צריך ללכת. לך.
‫החיים של הבן שלי בסכנה.
‫בבקשה.
‫לא תאהב ‫את מה שיש לי לומר.
‫תחזרי הביתה ותתרחקי ‫מהמשפחה הזאת, ו...
‫לצערי, הבן שלך...
‫עומד למות. ‫אין לך מה לעשות.
‫זהו? -כן. עכשיו, אני מצטער, ‫אתה צריך ללכת.
‫אני לא הולך לשום מקום!
‫לך עכשיו!
‫קאם, אל תכריח אותי ‫להתקשר למשטרה
‫כי גנבת תרופות הרגעה מביה"ח.
‫סבא?
‫תחזור לישון, טוב? ‫החבר'ה האלה בדיוק הולכים.
‫זה בסדר.
‫סבא שלי בסדר, ד"ר ארנולדס.
‫פשוט התרופות האלה ‫הן הדרך היחידה שלו לישון.
‫הבן שלך תמיד סבל ‫מדיבור ומהליכה תוך כדי שינה?
‫כן.
‫ככה הדבר הנבזה מצא אותו.
‫הוא מחפש ילדים ‫שלא ישנים ולא ערים,
‫כי הוא לא קיים בעולם האמיתי ‫או בעולם החלומות,
‫אלא בסדקים שבין לבין.
‫מה זה? ‫-סבא, בבקשה...
‫יש לזה שמות רבים.
‫היוונים הקדמונים ‫קראו לזה "מורה",
‫הפרסים "בחטק", ‫היפנים "קנישברי".
‫השם הראשון ששמעתי ‫הוא "נוקניצה".
‫באנגלית...
‫מכשפת הלילה. ‫-כן.
‫באנגלית עתיקה, "נייטמר".
‫שד שהתקיים ‫מאז שהאדם למד לחלום.
‫"הוא לא קיים", אמרו לי כל הזמן. ‫"רק בדמיון שלך!"
‫ברגע שילד נבחר,
‫הוא משתק את הילד בשנתו ‫ואז מרסק אותו.
‫אז, כשהוא מסיים לסעוד...
‫מה?
‫זה קרה לי. ‫-טוב, מספיק, אליס.
‫בבקשה, אני מתחנן, ‫תעזבי אותו בשקט.
‫אז איך שרדת?
‫ילד אחר מת במקומי.
‫אני לא יודע איך, ‫אני לא יודע למה.
‫כל החיים שלי ניסיתי להבין.
‫אבל גיליתי רק שאין תשובות.
‫אי אפשר לעזור לבן שלך.
‫צ'רלי, תסתכל עליי.
‫שום דבר לא יקרה לדניאל.
‫נעשה כל מה שאנחנו יכולים.
‫נשאיר אותו ער. ‫נעשה כל מה שצריך.
‫תמיד יש תשובות.
‫את מוצאת חן בעיניי.
‫גם אני הייתי פעם נועז.
‫ואז הזדקנתי.
‫החיים מבאסים.
‫החיים...
‫שלום.
‫המלחים עובדים? ‫-בינתיים, אבל הוא דועך.
‫לא כדאי שנהיה פה, סבא.
‫שלום. -היי. ‫-קח, מותק.
‫טוב, החמצן אמור ‫להשאיר אותו ער עוד קצת.
‫בשלב הזה לדבר שתוקף ‫את הבן שלכם
‫לא אכפת אם יום או לילה.
‫הוא יודע שהוא חלש,
‫וכשהוא יישן,
‫הוא יבוא.
‫אנחנו נמצא פתרון,
‫אבל עד אז כולנו צריכים ‫להישאר איתו ולהשאיר אותו ער.
‫תהיו חזקים בשביל הבן שלכם. ‫אתם יכולים לעשות את זה.
‫תודה, אליס.
‫גם אני הייתי הולך הרבה ‫מתוך שינה כשהייתי ילד.
‫כשישנתי, ‫ראיתי את זה לראשונה.
‫אישה זקנה ונחמדה ‫שהייתה שרה את שיר הערש ההוא.
‫"בוא", היא אמרה, ‫"נשחק במשחק".
‫ככה זה התקרב אליי.
‫אבל אז הכול השתנה, ‫כשראיתי לראשונה מה זה באמת.
‫סבא, תפסיק.
‫תגידו לי, ‫כולכם הולכים מתוך שינה?
‫סיוטים?
‫הסוס.
‫הסוס עם העיניים הלבנות. ‫אני שונאת אותו.
‫סיוטים, הליכה מתוך שינה. ‫אותו הדבר קרה למשפחה שלי.
‫אני מאמין שהטפיל הזה ‫מזהם את החלומות שלכם.
‫הוא הכיר את הפחדים ‫האפלים ביותר של המשפחה
‫והשתמש בסיוטים שלהם ‫כדי להרחיק אותם ממני,
‫כך שהוא היה יכול ‫לאכול אותי בלי הפרעה.
‫חוץ מאחותי.
‫איכשהו היא יכלה ‫להציל אותי מזה.
‫ואז היא שילמה בחייה.
‫דניאל, תתעורר!
‫קח אותו לחדר האמבטיה! ‫-דן, תתעורר!
‫תוכל להעיר אותו בחדר האמבטיה, ‫המים הקרים, קדימה!
‫תתעורר!
‫דבר איתי, תגיד לי את השם שלך. ‫-קדימה!
‫צ'רלי, תביא את תיק התרופות שלי.
‫צ'רלי, עכשיו!
‫דן, תגיד משהו. ‫אי אפשר להשאיר אותו ככה, אליס!
‫אני יודעת. זה ישאיר אותך ער. ‫דבר איתי, דניאל!
‫בבקשה...
‫אלוהים אדירים!
‫תעשי משהו!
‫זהו זה.
‫טוב. טוב.
‫מצטערת.
‫כמה זמן האדרנלין ‫ישאיר אותו ער?
‫אני לא בטוחה. ‫אולי כמה שעות.
‫אפשר לתת לו עוד ‫אם נצטרך?
‫הדופק שלו גבוה מדי.
‫טום?
‫אמא? איפה את? ‫אני מתגעגעת אלייך.
‫מותק, אני פשוט... ‫אני עוזרת למישהו.
‫אבא שם?
‫אבא בסלון, ‫מדבר עם מלקולם.
‫שמעתי אותם אומרים ‫שאת מנסה להציל את אחיך.
‫חשבתי שאחיך מת.
‫רק תגידי לאבא ‫שהכול בסדר, טוב?
‫טוב, אמא. ‫אבל בבקשה, תחזרי הביתה מהר.
‫לא ישנתי טוב כל כך אתמול בלילה, ‫כשלא היית פה.
‫אחזור הביתה מהר מאוד, ‫אני מבטיחה.
‫טוב. ביי. אוהבת אותך. ‫-גם אני אוהבת אותך.
‫"בטעם צ'ילי אדום מתוק".
‫הם טעימים.
‫אני בסדר.
‫אני מבין שאת רוצה לעזור,
‫אבל כדאי שתחזרי הביתה ‫למשפחה שלך.
‫אין לך יותר מה לעשות.
‫אל תשכחי מה חשוב.
‫להציל את הילד זה חשוב.
‫להציל אותו זה בלתי אפשרי.
‫את יכולה להציל את עצמך.
‫אל תעשי את הטעות ‫שאני עשיתי.
‫זה הכניס אותי לאובססיה.
‫כל כך פחדתי,
‫שלא הצלחתי לישון ‫במשך שנים.
‫מטורף מה שאדם יכול לעשות ‫כדי להישאר ער.
‫ניסיתי לחתוך ‫את העפעפיים שלי.
‫אוי, אלוהים.
‫קדימה, סבא. בוא נלך.
‫באמת חשבתי ‫שאולי תמצאי תשובה.
‫כשמפתחים קיבעון למשהו,
‫זה כמו ללכת מתוך שינה.
‫זמן להתעורר.
‫אמאדו?
‫אתה חושב שאחותך הלכה ‫מתוך שינה כשהיא הצילה אותך?
‫היי. משקה אנרגיה.
‫היי.
‫תשתה את זה.
‫עוד לגימה.
‫היי... ילד טוב.
‫היי, זוכר את חג המולד ‫לפני כמה שנים? בבית של סבתא?
‫ירד שלג כבד ‫בכל ערב חג המולד.
‫כל כך התרגשת מכל המתנות, ‫שלא הצלחת להירדם.
‫באת לישון עם אמא ואיתי.
‫פשוט ישבת שם כל הלילה, ‫על קצה המיטה.
‫העיניים שלך היו פקוחות לרווחה.
‫זוכר?
‫אתה זוכר את זה?
‫אז אנחנו יודעים שהדבר הזה מרחיק ‫אותנו מדניאל כשהוא אוכל, נכון?
‫אז מה אם נוכל לחזור לדניאל ‫כדי להגן עליו?
‫היינו איתו בעבר. ‫אנחנו לא יכולים לעצור את זה.
‫כן, אבל היינו ערים.
‫מה אם נוכל להגן על דניאל ‫בזמן שאנחנו ישנים?
‫אני יודעת. פשוט... ‫תקשיב לי.
‫אחי ראה את זה ‫כשהוא הלך מתוך שינה.
‫אתה, צ'רלי, ראית משהו בבית ‫החולים כשהלכת מתוך שינה.
‫אחותו של אמאדו ‫לא רק ראתה את זה,
‫אלא יכלה לעצור את זה ‫כשהלכה מתוך שינה.
‫אחותי מתה.
‫אנחנו לא ילדים ‫ואנחנו יותר מאדם אחד,
‫אז אולי אם נוכל לראות את זה, ‫נוכל לעצור את זה.
‫חתיכת טירוף!
‫את מבקשת ממני להגן ‫על הבן שלי כשאני ישן.
‫צ'רלי, חייבים לעשות משהו.
‫דניאל מותש, ואני לא יכולה לתת לו ‫עוד תרופות. הוא יישן בקרוב.
‫ואין לנו שום דרך לעצור את זה. ‫זה הסיכוי היחיד שלנו.
‫נדע למה לצפות הפעם.
‫לא ניתן לזה להרחיק אותנו.
‫בסדר.
‫אבל איך אני אירדם?
‫זה חומר חזק.
‫זה רק ללילה הזה.
‫אז...
‫מי נוהג, את או אני?
‫בואי.
‫זה בסדר, היא מוגנת עכשיו.
‫זהו, שרה. ‫תן לי את היד שלך, צ'רלי.
‫השד ישתמש בסיוטים שלנו נגדנו ‫כדי להרחיק אותנו ממנו.
‫אל תאמינו לסביבה שלכם.
‫תחזרו לחדר הזה.
‫תחזרו לדניאל.
‫אם אני אירדם,
‫אני אמות?
‫לא, מותק.
‫אני יודעת שאתה פוחד.
‫גם אני פוחדת. אבל אנחנו ‫נעבור את זה יחד, בסדר?
‫תן לי לבחון אותך.
‫זה ישאיר אותך ער, טוב?
‫כמה זה שלוש כפול חמש?
‫חמש עשרה.
‫חמש עשרה, יופי. ו...
‫כמה זה ארבע כפול חמש?
‫עשרים.
‫בסדר, תישאר איתי, מותק. ‫כמה זה שש כפול שמונה?
‫שש כפול...
‫דניאל?
‫דניאל? דניאל?
‫אמאדו, אתה ער?
‫כלום לא קורה לי.
‫למה אף אחד ‫לא הולך מתוך שינה?
‫דניאל?
‫פיטר.
‫היי, פיטר.
‫שלום.
‫היי. בוא הנה.
‫היי. שלום.
‫למה להגיד את זה ‫על השיניים שלי?
‫זה לא אמיתי.
‫תעזרי לי, אליס! בבקשה!
‫אני לא יכולה לעזור לך.
‫את יכולה, אליס! בבקשה!
‫תזכרו איפה אתם!
‫תחזרו!
‫תחזרו לדניאל!
‫דניאל.
‫תעזרי לי, אליס, בבקשה!
‫אני לא יכולה לעזור לך. ‫אתה לא האח שלי.
‫אליס! ‫-לא, האח שלי מת.
‫הצילו!
‫זה דניאל.
‫פיטר.
‫לא, לא!
‫פיטר!
‫בבקשה!
‫ליאם!
‫אליס, תעזרי לי! אליס! ‫-ליאם!
‫פיטר!
‫ליאם! לא!
‫בבקשה, אליס!
‫תסיים את מה שהתחלת!
‫אליס! ‫-ליאם!
‫תפסתי אותך!
‫תפסתי אותך.
‫האח שלי מת!
‫אמאדו?
‫תסיים את מה שהתחלתי.
‫אני מצטערת.
‫עשית את הדבר הנכון.
‫סוף סוף...
‫אני יכול לישון באמת.
‫הלו? ‫-אמא?
‫היי! מה שלומך, ‫אמנית קטנה שלי?
‫פרשתי.
‫רוצה לשחק? ‫-כן.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫ניצחתי! ‫-לא, זה לא הוגן! רימית!
‫לא רימיתי!
‫מי המפסידנית עכשיו? ‫-הטוב משלושה. -טוב.
‫טוב, מתוקה, מספיק. אמא ואבא ‫צריכים לדבר עכשיו, טוב?
‫רק דקה. דקה. ‫-טוב, טוב.
‫אני אוהבת אותך. ‫-גם אני!
‫היי. ‫-איך היא?
‫חוץ מהמוות של האוגר שלה ‫אתמול בלילה, היא...
‫היא בסדר. ‫-זה נורא.
‫מה שלומך?
‫ממש טוב, האמת. נחתי. מרגישה ‫הכי טוב שהרגשתי כבר שנים.
‫לא נראה לי שמישהו מאיתנו ‫ישן טוב מאז שהדבר הזה קרה.
‫אני יודעת.
‫טום...
‫זה היה כל כך קשה לשניכם ‫ואני כל כך מצטערת.
‫סדר העדיפויות שלי היה הפוך לגמרי. ‫-כן, אני יודע. זה... זה בסדר.
‫אני מבטיחה שמעכשיו ‫שניכם בעדיפות ראשונה אצלי.
‫אין יותר אובססיה לעבודה...
‫לא... ‫-אליס?
‫מה קרה, מותק? ‫-לא.
‫טום, שיר הערש הזה, ‫איפה היא שמעה אותו?
‫מותק, תירגעי. אנחנו בסדר.
‫איפה היא שמעה אותו? ‫-אמא?
‫על מה את מדברת?
‫איפה היא שמעה אותו?! ‫-תירגעי.
‫אליס? -אנחנו בסדר. הכול בסדר. ‫את רק צריכה להירגע.
‫זה לא בסדר! בבקשה... ‫טום, בבקשה... -תירגעי.
‫עזבו אותי! ‫אני רוצה לדבר עם בעלי!
‫בבקשה... ‫-טום? -אמא!
‫אני לא יכול ‫לעשות את זה יותר!
‫תפסיקו! טום! ‫-תקשיבי לי.
‫טום! טום!